Tidligere...
Jeg er ikke sheriff lenger.
Jeg ville ha et roligere liv. Det får jeg ikke som politi.
Mennesker kan ikke få vite hemmeligheten vår.
Det gikk rykter for 30 år siden om et jentebarn - Sashas datter.
Han forårsaket din mors død.
-Du drepte henne! -Du viste henne hva du er!
Mora di var søstera mi, Romans datter.
Alexei gjennomgår sitt livs mest skremmende opplevelse.
Ta deg av Sasha.
Jeremy har fokusert på større ting. Jeg er ikke enig med ham i alt.
Få Katia i sikkerhet nå. Russerne er ute etter henne.
Går det bra? Hva drepte du?
-Jeg var en ulv. -Dette er menneskeblod, Alexei.
-Hva er i veien, kjære? -Du er ikke her.
Vi ble enige om kun nødstilfeller. Du vet at jeg går rundt her ute.
Dette er et nødstilfelle.
Jeg klarer ikke å beholde klærne på. Der falt behåen min av.
Hold opp.
Mamma maser om grillfesten. Hun snakket om å grille hjort.
Denne ulveurinen holder hjort unna. Kanskje virker den på henne også.
Hvorfor får jeg ikke fortelle henne hva du gjør?
Jeg vil ikke at hun skal gi meg det triste blikket igjen.
Greit, men du kommer vel?
Ja, jeg vil ikke være her når jegerne kommer.
Du burde slippe å gjøre dette.
Det holder hjorten unna. Det er alt som betyr noe.
Jeg elsker deg. Jeg ringer deg i morgen tidlig.
-Jeg elsker deg også. -Ha det.
Jeg savner deg, Mike.
Hallo?
Hallo!
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Ligg stille.
Jeg burde være der ute, ikke Clay.
Ligg stille - eller ikke. Det er det samme for meg.
JEREMY Jeg tar meg av alt her
-Er det Clay? Jeg vil gå. -Jeg er ikke ferdig.
Ok...
-Er det etter den russiske ulven? -Ja.
-Det er infisert. -Det går bra.
-Bare la det være, Elena. -Slutt å snakke.
-Dette er ille. Du trenger hjelp. -Nei, det gjør jeg ikke. Elena!
-Hallo? -Anson. Kan du komme til Stonehaven?
-Om noen timer. Hva er det? -Infisert ulvebitt. Halvannen dag.
-Jeg kommer. -Ok.
Du må opp til sykestuen.
Jeg må ringe Alexei og finne ut hvor de er.
Hva skal du gjøre? Haight er på vei. Du blir bare verre.
-Du blir bare en byrde for dem. -Ikke si det.
Når du prøver å gjøre noe, går alt galt.
-Kom igjen, Alexei. -Jeg husker ikke noe.
Du må prøve. Tenk, Alexei. Var det en mann, en kvinne?
Nær et hus? På en vei? Var det folk i nærheten?
Virker noe av dette kjent?
Det. Jeg husker at jeg løp forbi det.
Du må tenke etter. Hvilken retning?
Jeg kom forbi så fort.
Jeg har aldri løpt så fort i hele mitt liv.
Jeg har aldri følt meg så sterk før.
Jeg husker bare at noe løp fra meg.
Dette er din pels.
Denne veien. Kom.
Kom, Alexei!
Jeg kan snu. Da er vi der om en halvtime.
-Tar ikke Rachel telefonen? -Nei, men...
-Dra til Rachel. Er Katia der? -Hun er på toalettet.
Si at Sasha hviler ovenpå, og at Anson Haight er på vei.
-Hva med de andre? -Marsten og Cain er på vei.
Clay er med Alexei. Jorge kan spore opp russerne.
Når vi vet hvor de dro, kan vi legge en plan.
-Jeg er mest bekymret for Jeremy. -Er ingen med ham?
-Han sa at han vil være alene. -Så Morgan at Alexei forvandlet seg?
Hvis Jeremy er overbevist om at hun ikke så ham, får hun gå.
Tror du at han lar tvilen komme henne til gode?
Jeg vet ikke, Nick.
-Hva skjedde? -Jeg bandasjerte beinet ditt.
Du fikk et slag i hodet.
Jeg hadde en merkelig drøm.
Drømte du? Hva drømte du om?
-Et forvrengt dyr eller noe. -Hva slags dyr?
Jeg vet ikke. Det må være på grunn av dette.
Er slikt slag kan få en person til å hallusinere de merkeligste ting.
Vent litt... Hvordan havnet jeg her?
-Alt er i orden. -Jeg er skadd.
Alt er i orden, Karen. Her er paracetamol.
Det er alt jeg har, men det hjelper mot smertene.
Du vil føle deg svimmel en stund.
Kommer det en ambulanse?
Vi må snakke sammen først.
Jeg må gå.
Det er ikke så lurt. Ikke ennå.
Vent litt. Jeg husker denne bilen.
Jeg beit ham kanskje ikke, men bare klorte ham.
Vi må uansett finne ham.
-Det er ingen her. Hva skjedde? -Jeg vet ikke. Hva gjorde jeg?
Trevor Resayas.
Mannen du angrep, heter Trevor Resayas.
Forstå at det er en person der ute som kanskje forvandler seg.
Du kan ikke slutte å tenke. Vi er nødt til å finne ham.
Bare ett sett spor hit. Det er bra. Ingen kjørte ham.
Ulveurin.
Det brukes til å holde hjort ute av hager.
Jaktsesongen starter i morgen. Han er kanskje en aktivist.
Hvis han er kjent i skogen, finner han veien ut herfra.
Han hadde bensin.
Han sølte bensin på meg. Det var derfor jeg luktet av det.
Det smakte bittert, og det fikk meg til å stoppe.
Men før bensinen smakte jeg blod.
Jeg beit ham.
Jeg vet at jeg beit ham.
Kom.
Jeg har kartet.
Hvis Roman krysset ved Niagara, leter vi i det sørlige Ontario.
Takk, Jorge. Ta neste fly hit. Vi kommer til å trenge deg her.
-Hva gjør du oppe? -Gjelder det Roman?
-Er han i Canada? Hvor? -Sett deg.
Jeg får ikke sove når alt er i uorden.
Sett deg!
Du er sint på meg, hva?
-Du bør ikke ta opp dette nå. -Jo, det bør jeg.
Nei, det bør du ikke! Grunnen til at jeg er sint, vil ikke endre seg.
Jeg er her nå. Vær ærlig med meg.
Vær ærlig? Du var ikke ærlig med meg. Du fortalte meg bare halve historien.
"Jeg er faren din. Her er søsknene dine."
Jeg har alltid drømt om en familie.
Men alle viser bare den beste siden av seg selv.
Dere skjuler det som vil få meg til å stikke.
Alle?
Du.
Har dette skjedd med deg før?
Ja. Akkurat der du sitter.
Da Clay beit meg, fortalte han meg ikke hva han var.
Han ville bare redde meg.
Jeremy var overbevist om at jeg hadde sett ham forvandle seg.
Hvis han trodde det...
Han hadde tenkt å drepe meg.
Beinet ditt er stabilt. Det vil bli bra.
-Jeg vil ikke skremme deg. -Hvorfor er jeg fortsatt her?
Jeg må forstå hva det er du driver med, Karen.
Hvorfor er du her?
Russerne. Jeg så dem i byen. Det var noe som ikke stemte.
Jeg fulgte dem hit og så bilen din. Jeg var bekymret for deg.
Så du dem utenfor?
Uansett hva det var som skjedde, så kan jeg hjelpe deg.
-Jeg kan trekke i noen tråder. -Rapporterte du russerne?
Jeg trodde at du var i fare, så jeg kom opp hit. Jeg er på din side.
-Jeg ønsker å tro deg, Karen. -Jeg har venner i FBI.
Vi kan hjelpe deg ut av dette, Jeremy.
Jeg kan hjelpe deg.
Hør på meg.
Vi kommer oss bare ut av dette hvis du lar meg hjelpe deg.
Jeg skal fortelle deg alt.
Du kan ikke skjule den dårlige delen. Den lar meg avgjøre hva jeg ønsker.
Jeg vil ikke såre deg mer.
Mer? Hvorfor fortalte du meg ikke at jeg er en Navikev?
Jeg burde ha hørt det av deg, men Konstantin fortalte meg det.
Konstantin som er onkelen min. Han er den som fortalte sannheten.
-Like før han prøvde å drepe meg. -Jeg beklager.
Jeg er ikke ferdig!
Mora mi...
Drepte du henne?
Ja... På en måte gjorde jeg det.
Se.
Han prøver å komme seg ut av skogen.
Da har han kanskje overlevd. Jeg har kanskje ikke drept ham.
Det ville være verre. Han er der ute med store smerter.
Forvirret. Ulven sprer seg i blodet hans.
Hvis han kommer seg til sykehuset, er det ute med oss.
Hemmeligheten vil bli avslørt.
Hvis vi finner ham, kan vi kanskje ta oss av ham, lære ham opp.
-Det går ikke. Det er imot reglene. -Så bryt dem.
Trevor Resayas har allerede et liv, en kvinne som ringer ham.
Blir han en varulv, vil han neppe gi slipp på livet sitt.
Vi kjenner ham ikke. Det er for risikabelt.
Så han er død uansett. Hvorfor ikke la ham velge?
Hva om du tar feil? Kanskje hele systemet er feil.
Nei, den eneste grunnen til at dette fungerer, livene våre, er-
-at vi må stole på hverandre, at vi alle bevarer hemmeligheten.
Jeg ser ansiktet hennes i ditt.
Den første gangen jeg så deg, så jeg henne.
Hun var sta også, som deg... Nei, ikke sta.
Egenrådig.
Jeg vet ingenting bortsett fra det du forteller meg.
-Jeg tror at du drepte mora mi. -Nei...
Nei, jeg elsket mora di.
Og Roman elsket bestemora di.
Da mora di ble født, trakk han seg unna dem.
Han så til at de hadde det bra, kjøpte et hus til dem på landet.
Da bestemora di døde, var Roman redd for å dra dit.
Men han ville se dattera si.
Han sendte meg for å se til at hun hadde det bra.
Det begynte som en forpliktelse.
Jeg forventet ikke å bli forelsket.
Hvordan var hun?
Natalya.
Hun var alt.
Første gang jeg så henne, la hun blomster på din bestemors grav.
Jeg så henne og kunne ikke la være å snakke med henne.
Jeg løy og sa at mora mi var gravlagt der også.
Neste dag drakk vi kaffe sammen.
Jeg tok hånda hennes og ville aldri slippe den.
Visste hun ikke hvem du var?
Nei, ikke i starten. Men jeg klarte ikke å holde meg unna.
Snart traff jeg henne så ofte jeg kunne.
Samtidig løy jeg for Roman. Jeg gjemte meg.
Jeg var slitt mellom alfahannen min og min elskede,-
-min plikt og min drøm.
Jeg klarte ikke å lyve for henne lenger...
Ikke etter at jeg fant ut at hun var gravid med deg.
-Jeg elsket henne for høyt. -Så du fortalte henne det.
At jeg var sendt av faren hennes for å se til henne.
Og hva jeg var - et monster.
Men et monster som elsket henne.
Jeg har kjempet hele livet, drept menn, men dere to...
Dere fikk meg til å føle meg sterkere enn noensinne.
Når man er ulv, hvordan vet man hva som er rett og galt?
Mennesket flykter, ulven jager. Du må undertrykke det instinktet.
-Hvordan gjør man det? -Vier seg til den menneskelige delen.
Du må huske at alle har et liv. Når du ser noen på gata,-
-bærer de på håp, drømmer, frykt og anger.
De vil gå på Den kinesiske mur,-
-lære å svømme, løpe en maraton, overvinne kreft.
De tenker på middagen eller hvordan de skal si unnskyld.
De elsker, har det vondt, og de fins.
Og så er det ringvirkningene. Trevors venner.
Sonja. Hans mor. Han har kanskje barn.
Det er folk som elsker ham.
Livene deres blir forandret på grunn av deg.
Men ulven som drepte mora mi, brydde seg ikke om noe av det.
Ikke den som drepte mora mi heller.
Hvordan døde hun?
Jeg avslørte hemmeligheten vår, jeg brøt reglene.
Jeg lot henne se meg forvandle meg.
Og hun elsket meg likevel.
Men det var ingen vei tilbake. Dagen hun døde, var alt stille.
Jeg tok deg med på en tur i skogen.
Da jeg kom tilbake, var hun død.
Roman ventet på meg for å drepe meg.
-Hvordan fant Roman det ut? -Jeg har prøvd å finne det ut.
Det er et spørsmål som plager meg hver våkne stund.
Jeg burde ha slåss mot ham, men det gjorde jeg ikke.
Jeg burde ha gått til henne, men det gjorde jeg ikke.
Jeg måtte få deg vekk derfra, så jeg flyktet.
Du hadde meg. Hvordan ble vi skilt?
Roman ville komme etter meg. Det var ikke trygt.
Jeg overlot deg til et lite sykehus som ble drevet av kanadiere.
En russisk sykepleier lovet meg å passe på deg.
Jeg kom tilbake etter noen måneder, men da var du borte.
Du ble tatt med til Canada av paret som ble foreldrene dine.
Jeg trodde at det var best sånn.
Du kom deg unna, men likevel ga du slipp på meg?
-Det var for å beskytte deg. -Jeg var en byrde.
I 30 år har jeg hatet meg selv for det jeg gjorde.
Jeg forstår det hvis du gjør det også,-
-for det jeg gjorde mot deg, for det som skjedde med henne.
Jeg er lei for det.
Roman drepte henne.
Ikke du. Hennes død var hans feil.
Ja og nei. Han hadde ikke noe valg. Jeg brøt reglene.
Natalya skulle ikke ha visst om meg. Jeg trodde at kjærlighet var nok.
Denne hemmeligheten beskytter oss ikke, den dreper oss.
Hva kan vi gjøre? Det fins regler som kan virke urettferdige for oss.
-Hun var uskyldig. -Det var du også.
Da Jeremy skulle drepe deg, var det ikke på grunn av deg.
Mora di gjorde ikke noe galt, ikke du heller.
Nettopp. Likevel tenkte han å drepe meg.
Jeremy ville ha levd med din død slik jeg har levd med din mors.
Han kjente meg ikke engang.
Jeg var bare ei jente som var forelsket.
Jeg var nervøs for å møte ham, og han skulle drepe meg.
Om han kjente deg er uvesentlig. Reglene fins, og han tror på dem.
Biologien din reddet deg. Han ble kjent med deg og ble glad i deg.
Han bærer skyldfølelse for det han nesten gjorde.
Han bærer den i hjertet, han bærer den i øynene sine.
Prøv å tilgi ham.
Han gjør alt for å beskytte deg.
Han gjør alt for å beskytte flokken.
Nei. Det er for din skyld.
Du er hjertet i denne flokken.
Uten deg er den ingenting.
Hvordan hjelper du meg ut av dette? Ved å ringe etter ambulanse?
Du virket glad da du pensjonerte deg. Du ville ha et rolig liv.
Jeg var bekymret for deg. Jeg hørte slåssing og så bilen din.
-Du vil alltid være politi. -Jeg kom hit på grunn av deg.
Du kom hit først på grunn av russerne.
Instinktet ditt hadde rett. De skulle drepe noen.
-Ikke deg? -Nei. Eller jeg vet ikke.
En gammel familiefeide. Jeg prøver å ordne opp.
En vendetta mellom to familier, og de kunne ikke skvære opp.
Skulle du være fredsmekler? Var det ditt ansvar?
Det er alltid ansvaret mitt. Det havner hos meg.
Da du var sheriff, var det noen gang,-
-selv bare i et sekund,-
-at du ønsket at du kunne gi litt av ansvaret til en annen?
Assistenten min kunne knapt kjøpe lunsj.
Nei, jeg har ei søster. Lucy.
Hun er altfor godtroende. Hun traff alltid feil menn.
Hun ga dem PIN-koden sin og ringte meg når alt gikk galt.
Jeg stilte alltid opp for henne, men hun tok aldri rådene mine.
Jeg steg i gradene, og livet hennes gikk.
Plutselig hadde hun møtt Josh. Han var en av de snille.
En stormfull romanse, han fridde.
Jeg er hennes eneste søster og var forloveren.
På bryllupsmorgenen fikk jeg en telefon.
-Jeg jobbet fortsatt i politiet. -Du måtte ta telefonen.
Jeg hadde prøvd å løse den saken i årevis.
Partnerdrap. Et vitne, som skulle bli utvist, sto frem.
Vi hadde kun en liten sjanse, så jeg tok den.
Saken var mitt ansvar. Jeg hadde årevis på skvære opp med søstera mi.
Hvordan tok hun det?
Jeg skulle gjerne ha snakket med henne hvis hun tok telefonen.
-Etter ti år tar hun den ennå ikke. -Du tok et tøft valg.
Jeg avla en ed. For meg var det ikke noe valg.
Men jeg tok feil.
Jeg skulle ha stilt opp for henne.
Partneren min kunne ha avhørt vitnet.
Det virket så viktig for meg den gangen.
Jeg har ei niese jeg aldri har møtt.
Det er viktigere.
Familien er det som betyr noe.
Alt jeg gjør, gjør jeg for å beskytte familien min.
Russeren, Roman Navikev, ville drepe den andre mannen.
Det var en gammel vendetta.
Han vil også drepe en i familien min. Jeg vil bare forhindre det.
-De ble voldelige, og da kom du. -Jeg gjorde saken verre.
Vi kan gjøre dette bedre.
-Kan du glemme dette? -Alt jeg vet?
Ja, det du så, det som skjedde med deg.
Kan du forstå at jeg bare prøver å beskytte familien min?
-Skal jeg bare overse det? -De er slemme mennesker.
-Vil du ikke ha hjelp? -Det vil bare gjøre ting verre.
Kan du stole på meg? Jeg vil stole på deg.
Jeg vil stole på at du går herfra og finner ditt rolige liv.
Jeg har lært av feilene mine. Jeg mistet søstera mi.
Jeg vil virkelig ha et rolig liv.
Det som skjedde i dag...
Jeg klippet hekken og falt ned fra stigen.
Ja.
Og vi går ut døra sammen.
Ja.
På den andre siden av døra sier jeg farvel.
Du kan stole på meg, for jeg er ferdig med dette.
Det er en fiskestang som venter på meg.
Jeg bare...
Jeg bare ber deg trekke deg også mens du ennå kan det.
Kom, vi går. Reis deg forsiktig.
Jeg skal glemme at jeg var her,-
-at jeg så bilen din her, og at russerne var i nærheten.
Jeg skal glemme at jeg gikk opp trappen og så...
Det var ikke en drøm.
Den gutten... Han ble forvandlet til noe...
En ulv.
Så jeg ham bli forvandlet til en ulv?
Ja.
Du så en varulv, og det er det den gutten er.
Det er jeg også. Alt du så, var virkelig.
Russerne, det som skjedde her, beinet ditt, alt er virkelig.
Jeg er fortsatt mannen du kjenner. Jeg prøver bare å beskytte familien.
Du så hva vi er.
Og du så hva jeg er.
Ingen kan få vite det. Kan jeg stole på at du ikke sier noe?
Jeg skal få deg ut herfra.
Du mistet mye blod. Du må gå til lege.
Vi må snakke om dette en annen gang.
For det er mitt ansvar. Vi skal finne ut av det.
Jeg er så lei for det.
Jeg er så lei for det, Karen.
-Hvordan har han det? -Det var bra at jeg kom.
Blodforgiftning kan nå organene. Da stopper alt opp.
-Har du pleiet mange varulver? -Bare meg selv. Én gang.
Her.
Jeg tjenestegjorde i Fallujah.
En snikskytter siktet på en skadd soldat i åpent terreng.
Hvis jeg hjalp ham, ble skutt og legene bedøvde meg,-
-ville jeg ikke ha kunnet kontrollere forvandlingen.
Jeg kunne gjøre det tryggeste eller gjøre det rette.
Det er ikke et valg. Så jeg løp ut og dro ham i sikkerhet.
Jeg ble truffet i beinet. Jeg skar ut kulen selv senere.
Overlevde han? Soldaten?
Nei, men jeg ville ikke la ham dø alene.
-Takk for at du kom hit. -Ringer du, så kommer jeg.
Hva skulle jeg ellers gjøre?
Vi trenger alle en mening med livet. Hva er vitsen ellers?
Da er man bare en haiker, en passasjer.
Man styrer ikke bussen, velger ikke veien.
Av og til føles det som om veien fører til et stup.
-Jeg må ta den. -Takk.
Går det bra? Hva foregår?
Jorge har nettopp landet i Syracuse.
Marsten og Cain er på vei. Han sa at du ba ham finne Roman.
Han sporet noen kredittkort til det sørlige Ontario. Takk.
Kommer du tilbake?
Jorge kommer hit og rengjør rommet, og han skal begrave Morgan.
Jeremy...
Han kjører bilen hennes til flyplassen for å kjøpe oss tid.
-Og du? -Jeg skal finne Roman.
Du kan ikke dra alene. Ta med deg Cain, Clay eller meg.
Nei, du må bli der og holde oppsyn med alt, Elena.
Jeg må gjøre dette alene.
Nei. Ikke gi meg ansvaret. Du må komme tilbake. Vær så snill.
Det var en russer som sa det best. Det var Dostojevskij.
Han sa at mysteriet ved menneskets eksistens ikke bare er å leve...
...men det er å ha noe å leve for.
Du har gitt meg det.
Du har gitt meg noe å kjempe for, mer enn bare flokkens regler.
Jeg lar ikke Roman ta det fra meg.
Han skal ikke få ta deg fra meg.
Jeg skal gjøre det som må gjøres.
Ikke legg på.
Jeg tilgir deg, Jeremy.
Jeg tilgir deg.
Takk.
Ingen tegn på forvandlingen. Det ser ut som et dyreangrep.
Vi lar liket ligge så det blir funnet og familien hans får en forklaring.
Det var ulven i meg.
Ulven var så opprømt over å angripe denne mannen. Trevor.
Å kjenne adrenalinet bruse var helt utrolig.
Hva om det er den jeg er? Hva om jeg ikke kan stoppe?
Hei, kjære. Beklager det med mamma. Hun skal ta med salat.
Flyttet du hagemøblene? De er ikke i bua.
Jeg bør ikke forstyrre deg når du prøver å holde hjorten unna-
-så ingen andre mister en lillebror på grunn av bomskudd.
Elena?
Vi når alle det punktet på forskjellige måter.
Vi trenger hverandre. Vi klarer oss ikke uten.
Jeg skal få kontroll på ham.
-Hvor er faren min? -Han hviler ovenpå.
Han har vært gjennom mye og trenger deg nå.
Jeg fant dette ved porten.
Jeremy ringte.
Morgan?
Hun så det.
Jorge er på vei. Han ordner opp i det.
-Jeremy dro etter Roman. -Hvor?
-Jeg vet ikke. Vi fikk ikke komme. -Vi må dra.
Det er Marsten.
Vær så snill! Det er nok!
Tekst: Nina Flesvik www.sdimedia.com